Франсоа Вийон
Балада, която Вийон посвещава на един благородник, за да я изпрати на своята съпруга по случай тяхната сватба

Превод от френски: Кирил Кадийски, 2004

chitanka.info

Ален от зората, сякаш в кръв облян,

Млад сокол се вие, тръпне от наслада,

Бързокрила, лека, пламнала от свян,

Радостно припърхва гургулица млада.

От сърце ви нося мойта изненада.

Ах, Амур, самият бог на любовта,

За любов такава е изпял в балада:

ще ти бъда верен, предан до смъртта.

Дама на сърцето, най-възвишен блян —

Ето участ, дето рядко днес се пада,

Лавър, с който честно аз съм увенчан,

От маслина клонка, вееща прохлада…

Разумът — над всичко властващ без пощада

Е при мене в сговор с чувството в гръдта:

да не давам никой тук да те напада!

Ще ти бъда верен, предан до смъртта.

Скръб ли връхлети ме като ураган,

носен от Съдбата подла и злорада,

твоят взор я пръсва, нежно в мене взрян —

както ведър полъх — парите на ада.

Семето, което в твойта нива пада —

Бог ми дава сили да ора пръстта! —

с плод ще ни зарадва, за страстта награда.

Ще ти бъда верен, предан до смъртта.

Послание

Чуй ме, о, Принцесо, зарад теб на клада

съм готов — бъди ми светъл лъч в нощта!

Чуй, сърцето тупка и от сласт отпада.

ще ти бъда верен, предан до смъртта.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.